''I sin storhetstid var det romerske keiserriket enormt...
Det strakte seg fra Afrikas ørkener til grensen mot Nord-England.
Mer enn en fjerdedel av verdens befolkning levde og døde...
under cæsarenes herredømme.
Vinteren 1 80 e.Kr. gikk keiser Marcus Aurelius' tolvårige kampanje...
mot de barbariske stammene i Germania mot slutten.
Bare én siste forsvarsstilling gjenstår før romerne kan seire...
med løfte om fred i hele keiserriket.''
''Germania''
- Sir. - General.
Sir.
Mager og sulten.
- Fremdeles ingenting? - Ikke et tegn.
- Hvor lenge har han vært borte? - Nesten to timer.
- Kommer de til å kjempe, sir? - Det får vi tidsnok vite.
Soldat, jeg ba deg om å flytte katapultene forover.
- De står for langt unna. - Avstanden er bra.
- Faren for kavaleriet-- - Er akseptabel. Enig?
De sier nei.
Rolig! Rolig!
Folk burde vite når de er beseiret.
Ville du, Quintus?
Om jeg ville?
- Styrke og ære. - Styrke og ære.
Slipp helvete løs når jeg gir signal.
Lad katapultene.
Infanteri, oppstilling for framrykning.
- Bueskyttere klare. - Bueskyttere!
- Pil klar! - Pil klar!
Fratres!
Maximus!
Om tre uker skal jeg høste inn avlingen.
Forestill dere hvor dere kommer til å være, så blir det slik.
Hold linjen! Hold sammen!
Hvis du ser at du er alene...
ridende over grønne enger med solen i ansiktet...
vær ikke bekymret.
Da er du i Elysium, og du er allerede død!
Brødre...
Det vi utretter i livet...
gir gjenklang i evigheten.
Dra!
Dra! Dra!
Katapultene er klare, sir!
Bueskyttere, tenn!
- Tenn! - Tenn!
Bueskyttere, dra!
Fyr!
Javel, menn, klare!
Hold linjen!
Dra! Fyr!
Løs! Fyr!
Lad på nytt!
Hold linjen!
Dra! Fyr!
Hold sammen!
Roma victor!
Tror du at han virkelig er døende?
Han har vært døende i ti år.
Hvis han ikke var døende, ville han ikke sendt bud etter oss.
Kanskje han bare savner oss.
Og hva med senatorene? Han ville ikke sammenkalt dem hvis--
Vær stille, Commodus.
Etter to uker på reise får jeg vondt i hodet av slikt ustanselig intrigemakeri.
Han har bestemt seg.
Han kommer til å offentliggjøre det.
Han kommer til å utnevne meg.
Det første jeg skal gjøre...
når--
er å ære ham med kamper som er verdige Hans Majestet.
Inntil videre skal jeg først ta et varmt bad.
Deres Høyhet?
Vi er snart framme, sir.
- Herre. - Hvor er keiseren?
Han er ved fronten, herre. De har vært ute i 1 9 dager.
Sårede soldater bringes fremdeles inn.
Hesten min.
Min herre.
Kyss?
Du har bevist din tapperhet ennå en gang, Maximus.
La oss håpe det var for siste gang.
Det er ingen igjen å bekjempe, herre.
Det er alltid noen igjen å bekjempe.
Hvordan kan jeg belønne Roms beste general?
La meg reise hjem.
Å, hjem.
De ærer deg, Cæsar.
Det er for deg, Maximus. De ærer deg.
Gikk jeg glipp av det? Gikk jeg glipp av slaget?
Du gikk glipp av krigen.
Gratulerer, far.
Jeg skal ofre hundre okser til ære for seieren din.
Spar oksene.
Gjør ære på Maximus. Det var han som vant slaget.
- General. - Deres Høyhet.
Rom hilser deg, og jeg omfavner deg som en bror.
Det er altfor lenge siden sist, gamle venn.
- Deres Høyhet. - Her, far.
Hold deg i armen min.
Jeg tror det er på tide at jeg drar.
Jommen sa jeg Roms ære.
Fantastisk slag.
- General. - Du lever fremdeles?
- Fremdeles i live. - Gudene må ha humoristisk sans.
- Gudene må være glad i deg. - Valerius.
Tilbake til kasernen, general? Eller til Rom?
Hjem. Kona mi, sønnen min, avlingen.
Bonden Maximus.Jeg har fremdeles vanskelig for å forestille meg det.
Det er lettere å vaske vekk jord enn blod, vet du, Quintus.
- Her er han. - Deres Høyhet.
Senator Gaius, senator Falco.
Pass deg for Gaius. Han kan helle gift med honning i øret ditt...
og en vakker dag våkner du, og alt du kan si er ''republikk, republikk''.
Hvorfor ikke? Rom ble grunnlagt som republikk.
Ja, og i en republikk har senatet all makt.
Men senator Gaius påvirkes selvsagt ikke av det.
Hva mener du, general? Keiser eller senat?
En soldat er så heldig at han kan...
se fienden inn i øynene, senator.
Du kunne bli svært politisk med en hær i ryggen.
Jeg advarte deg. Nå skal jeg redde deg. Unnskyld meg, senatorer.
Maximus.
Jeg kommer til å trenge dyktige menn som deg.
Hvordan kan jeg stå til tjeneste, Deres Høyhet?
Du vet hva det innebærer å ha kommandoen.
Du gir ordrer, ordrene blir adlydt og slaget er vunnet.
Men disse senatorene legger planer og krangler og smigrer og bedrar.
Maximus, vi må redde Rom fra politikerne, min venn.
Kan jeg regne med deg når tiden er inne?
Deres Høyhet, når din far frigjør meg, har jeg tenkt å reise hjem.
Hjem? Ja, ingen har fortjent det bedre.
Ikke bli for avslappet. Jeg sender kanskje bud etter deg snart.
Lucilla er her. Visste du det?
Hun har ikke glemt deg.
Og nå er du den store helten.
Hvis du bare hadde blitt født som mann.
Du ville blitt en flott cæsar!
Far.
Du ville vært sterk.
Jeg lurer på om du ville vært rettferdig?
Jeg ville vært det du hadde lært meg.
Hvordan var reisen?
Lang. Ubekvem. Hvorfor er jeg kommet hit?
Jeg trenger din hjelp. Med broren din.
Gjerne.
Han er glad i deg. Han har alltid vært glad i deg.
Og...
han kommer til å trenge din hjelp mer enn noen gang.
Men nok om politikk.
Nå later vi som om du er en kjærlig datter...
og jeg er en god far.
Det er en behagelig tanke, ikke sant?
God morgen.
Jeg trenger tre hester til.
To! Tre!
Fire!
Ett! To!
Du har sendt bud etter meg, Cæsar?
- Cæsar? - Fortell meg det en gang til, Maximus.
Hvorfor er vi her?
For keiserrikets storhet, herre.
Åja.
Ja, jeg husker det.
Ser du dette kartet, Maximus?
Dette er den verdenen jeg har skapt.
I 25 år...
har jeg erobret, utgytt blod, utvidet keiserriket.
Etter at jeg ble cæsar, har vi hatt fire år uten krig.
Fire år med fred av 20.
Og til hvilken nytte?
Jeg har brakt dem sverdet. Ingenting annet.
Cæsar, livet ditt--
Vær så snill. Ikke kall meg det.
Kom hit. Vær så snill.
Kom og sett deg.
La oss snakke sammen--
ganske enkelt-- som menn.
Tal, Maximus.
Fem tusen av mine menn ligger der ute i den frosne søla.
Tre tusen av dem er blodige og kløyvet.
To tusen kommer aldri til å forlate dette stedet.
Jeg nekter å tro at de kjempet og døde til ingen nytte.
Og hva ønsker du å tro?
De kjempet for deg og for Rom.
Og hva er Rom?
Jeg har sett store deler av resten av verden.
Den er brutal og ond og mørk. Rom er lyset.
Men du har jo aldri vært der.
Du har ikke sett hva Rom er blitt.
Jeg er døende, Maximus.
Når en mann nærmer seg slutten...
vil han gjerne få vite at det var en mening med livet hans.
Hvordan vil verden omtale meg i framtiden?
Kommer jeg til å bli husket som filosofen?
Krigeren?
Tyrannen?
Eller vil jeg bli husket som keiseren som ga Rom hennes sanne ansikt tilbake?
Det var en gang en drøm som var Rom.
Du kunne bare hviske den.
Alt annet enn en hvisken ville få den til å forsvinne...
Den var så skjør.
Og jeg frykter at den ikke kommer til å overleve vinteren.
Maximus...
La oss hviske nå...
sammen, du og jeg.
Du har en sønn.
Fortell meg om hjemmet ditt.
Huset mitt ligger i åsene ovenfor Trujillo. Det er svært enkelt.
Rosa steiner som varmes av solen.
Kjøkkenhagen dufter av urter om dagen...
og sjasmin om kvelden.
Ved porten står et enormt poppeltre.
Fiken, epler, pærer.
Jorden, Marcus-- svart. Svart som håret til min kone.
Druer på de sørvendte bakkene, oliven på de nordvendte.
Ville hester leker ved huset og erter sønnen min. Han ønsker at han var hest.
- Husker du sist gang du var hjemme? - To år, 264 dager og denne morgenen.
Jeg misunner deg, Maximus.
Det er et godt hjem. Verdt å kjempe for.
Det er én oppgave til...
jeg vil be deg om før du reiser hjem.
Hva vil du jeg skal gjøre, Cæsar?
Jeg vil at du skal bli Roms beskytter når jeg dør.
Jeg vil gi deg makt med det ene formål--
å gi makten tilbake til Roms folk...
og få slutt på korrupsjonen som har lammet Rom.
Vil du akseptere denne store æren jeg har tilbudt deg?
Av hele mitt hjerte, nei.
Maximus...
Det er derfor det må bli deg.
Men hvorfor ikke heller en prefekt, en senator...
en som kjenner byen, og som forstår dens politikk.
Men du har ikke vært utsatt for korrupsjon av politikken.
- Og Commodus? - Commodus er ikke moralsk.
Det har du visst siden du var ung.
Commodus kan ikke regjere.
Han må ikke regjere.
Du er sønnen jeg skulle hatt.
Commodus kommer til å godta min beslutning.
Han vet at hæren er lojal mot deg.
Jeg trenger tid, herre.
Ja.
Jeg håper du samtykker før solen går ned.
Omfavn meg nå som min sønn.
Og hent et ekstra teppe til en gammel mann.
- Min far liker deg nå. - Deres Nåde.
- Det har ikke alltid vært slik. - Mye forandrer seg.
Mye. Ikke alt.
Maximus, stans.
Få se ansiktet ditt.
- Du virker opprørt. -Jeg har mistet mange menn.
Hva ville min far deg?
Ønske meg lykke til før jeg reiser hjem.
Du lyver.
Jeg har alltid visst når du lyver, fordi du aldri har vært særlig flink til det.
-Jeg er ikke like vant til det som du. - Sant nok.
Men det behøvde du aldri, heller.
Livet er enklere for en soldat.
Eller synes du jeg er hjerteløs?
Jeg tror du har talent for å overleve.
Maximus, stans.
Er det virkelig så fælt å se meg igjen?
Nei.Jeg er sliten etter slaget.
Det er vondt for deg å se min far så skrøpelig.
Commodus venter at min far offentliggjør sin etterfølger om få dager.
Vil du tjene min bror slik som du har tjent hans far?
Jeg vil alltid tjene Rom.
Vet du...
Jeg husker deg fremdeles i bønnene mine.
Åja.Jeg ber.
Det var trist å høre om din ektemanns død.Jeg sørget over ham.
- Takk. - Og jeg hører at du har en sønn.
Ja. Lucius.
Han er snart åtte år.
Sønnen min er også snart åtte år.
Jeg setter pris på at du husker meg i bønnene dine.
Forfedre, jeg ber om rettledning fra dere.
Velsignede mor, kom til meg med gudenes ønsker for framtiden min.
Velsignede far, våk over min kone og sønn med et parat sverd.
Hvisk til dem at jeg bare lever for å få holde rundt dem igjen.
Forfedre, jeg ærer dere...
og jeg skal forsøke å leve med den verdigheten dere har lært meg.
Cicero.
Sir.
Synes du ikke det er vanskelig å gjøre din plikt?
Av og til gjør jeg det jeg vil.
Resten av tiden gjør jeg det jeg må.
Det er ikke sikkert vi kan reise hjem likevel.
Er du klar til å gjøre din plikt for Rom?
Ja, far.
Du skal ikke bli keiser.
Hvilken visere, eldre mann skal ta min plass?
Maximus skal overta makten...
og inneha denne i tillit...
til senatet er klart til å regjere igjen.
Rom skal bli republikk igjen.
- Maximus. -Ja.
Er du skuffet over avgjørelsen?
Du skrev til meg en gang...
og beskrev de fire kardinaldydene.
Visdom, rettferdighet...
sjelsstyrke...
og selvbeherskelse.
Da jeg leste listen, visste jeg at jeg ikke hadde noen av dem.
Men jeg har andre dyder, far.
Ambisjon.
Det kan være en dyd når det får oss til å utmerke oss.
Rådsnarhet. Mot.
Kanskje ikke på slagmarken, men...
det er mange former for mot.
Hengivenhet overfor familien...
og overfor deg.
Men ingen av mine dyder fantes på listen din.
Selv den gang var det som om du ikke ville ha meg til sønn.
Du går for langt.
Jeg lette i gudenes ansikter...
etter måter å glede deg på og gjøre deg stolt.
Ett vennlig ord...
én ordentlig klem...
der du trykket meg mot brystet og holdt meg tett inntil deg...
ville ha vært som solskinn i hjertet i tusen år.
Hva er det ved meg du hater sånn?
Alt jeg har ønsket noengang...
er å leve opp til dine krav, Cæsar.
- Far. - Commodus.
Dine mangler som sønn...
er min mangel som far.
Kom hit.
Far.
Jeg ville ha slaktet hele verden...
hvis du bare hadde vært glad i meg!
Maximus, keiseren trenger deg. Det haster.
Sørg sammen med meg, bror. Vår kjære far er død.
Hvordan døde han?
Legene sier at han ikke kjente smerte.
Han sluttet å puste mens han sov.
Far.
Keiseren ber om din lojalitet, Maximus.
Ta meg i hånden.
Jeg rekker deg den bare én gang.
Quintus.
Hill, Cæsar.
Jeg må snakke med senatorene. Jeg trenger deres råd.
Vekk Gaius and Falco.
- Sverd. - Sverd.
Vær forsiktig, Maximus. Det var ikke særlig forsiktig.
Forsiktig? Keiseren er drept.
Keiseren døde av naturlige årsaker.
- Hvorfor er du bevæpnet, Quintus? - Vakter!
Vær så snill og ikke kjemp imot, Maximus.
Beklager. Cæsar har talt.
Ri til soloppgang...
og henrett ham.
Quintus, se på meg. Se på meg!
Lov meg å ta vare på familien min.
Familien vil møte deg i livet etter døden.
Ned på knærne.
Velsignede far, ta vare på min kone og sønn.
hvisk til dem at jeg bare lever for å holde rundt dem igjen.
Gi meg i det minste en verdig død.
En verdig død for en soldat.
Frost. Av og til får det knivbladet til å sette seg fast.
Pretor!
- husker du sist gang du var hjemme? - To år, 264 dager og denne morgenen.
Velsignede far, våk over min kone og sønn med et parat sverd.
hvisk dem at jeg kun lever for å holde dem igjen. Alt annet er støv og luft.
hvisk til dem at jeg bare lever for å holde rundt dem igjen...
for alt annet er støv og luft.
Pappa! Pappa!
Ikke dø.
Du kommer til å møte dem igjen.
Ikke ennå.
Nei. De renser det. Vent og se.
Ikke dø.
Da mater de deg til løvene.
De er mer verdt enn oss.
Bedre nå?
Renset. Ser du?
''Zucchabar Romersk provins''
Proximo!
Gamle venn.
Hver dag er en god dag når du er her...
men dagen i dag er lykkedagen din.
De sjiraffene du solgte meg...
vil ikke parre seg.
De går bare rundt og spiser...
og parrer seg ikke.
Du solgte meg...
homofile sjiraffer.
-Jeg vil ha pengene igjen. - Aldri i verden.
Du skal få spesialpris av meg.
På hva?
Har du sett de nye varene mine? Kom og ta en titt.
Kan noen av dem slåss? Jeg har en kamp nær forestående.
Noen av dem er klare til å slåss, andre til å dø.
Du trenger visst begge deler.
Kom deg opp.
Hva er ditt yrke?
Jeg var jeger.
Jeg kjøpte ham fra en saltgruve i Kartago.
Sett deg ned.
Legionens kjennemerke.
- Desertør. - Kanskje det. Og hva så?
- Han er spanier. -Jeg tar seks stykker.
- For ett tusen. - Ett tusen?
Bare numidieren er i seg selv verdt 2000.
Disse slavene er råtne.
Det gir ekstra god smak.
Vent, vent. Vent!
Jeg kan forhandle.
Jeg gir deg 2000...
og fire for dyrene.
Det blir 5000 for en gammel venn.
Kom igjen! Hvor lang tid tar det å komme fram til mitt eget hus?
Jeg er Proximo.
Jeg skal komme nærmere dere i løpet av de neste få dagene...
som blir de siste i de elendige livene deres...
enn den horen av en mor som satte dere skrikende til verden.
Jeg har ikke betalt i dyre dommer for å få selskap av dere.
Jeg har betalt for å tjene penger på at dere dør.
Og slik moren deres var der i begynnelsen...
skal jeg være der på slutten.
Og når dere dør, og dø skal dere...
skal overgangen skje til lyden av--
Gladiatorer...
Jeg hilser dere.
- Rød. - Rød.
Gul.
Bra.
- Rød. - Rød.
Spanier.
Det er nok i første omgang!
Hans tid vil komme.
Neste.
Spanier.
Hvorfor slåss du ikke?
Vi må alle slåss.
Vel, jeg slåss ikke
Jeg hører ikke til her. Jeg er en skribent, jeg skriver ned ord...
og snakker syv språk.
Bra.
Imorgen kan du skrike på syv språk og.
Skribenten blir kanskje den utvalgte som vinner sin frihet?
Frihet?
Hva må jeg gjøre?
Du går ut på arenaen og dreper meg
Og han...
Og numidianeren...
Og desertøren.
Og 100 til!
Og når det ikke er flere å slåss mot, da er du fri.
Jeg kan ikke gjøre det.
Nei?
Men jeg kan.
Er det tegnet til gudene dine?
Blir de ikke sinte?
Gudene liker deg.
Rødt er gudenes farge.
Du kommer til å trenge deres hjelp i dag.
Noen av dere tror dere ikke kommer til å slåss...
og noen at dere ikke kan slåss.
Det sier alle...
helt til de kommer ut dit.
Hør.
Drep! Drep! Drep!
Stikk dette i en annen manns kropp.
De vil applaudere og like deg når du gjør det.
Og du--
du begynner kanskje å like dem...
når de gjør det.
Til slutt...
er vi alle døde menn.
Dessverre kan vi ikke velge hvordan, men...
vi kan selv bestemme hvordan vi går slutten i møte...
slik at vi blir husket...
som menn.
Til venstre, klar med skjold!
Til høyre, dra sverd!
Drep! Drep! Drep!
Still opp parvis-- rødt ved siden av gult.
Neste!
Skynd dere!
- Gå vekk! - Du vil aldri regjere oss, Commodus!
Han inntar Rom som en erobringshelt. Men hva har han erobret?
La ham få tid på seg, Gracchus. Han er ung.
Jeg tror han kan gjøre det svært bra.
For Rom, eller for deg?
Gå til din mor, Lucius. Det vil hun like.
Lucius!
Mor!
Hill, Cæsar.
Senatorer.
Rom hilser den nye keiseren.
Dine lojale undersåtter hilser Dem velkommen, Deres Høyhet.
Takk, Falco.
Jeg håper de lojale undersåttene ikke var for dyre.
- Cæsar. - Gracchus.
Hele Rom gleder seg over din gjenkomst, Cæsar.
Det er mange saker som må diskuteres.
Orden! Orden!
Senatet har klargjort en serie protokoller til veiledning, Cæsar...
slik at du kan begynne å løse byens mange problemer...
først og fremst grunnleggende hygiene i den greske bydelen...
for å bekjempe pesten som allerede florerer der.
Så, hvis Cæsar--
Forstår du ikke, Gracchus?
Det er det som er hele problemet, ikke sant?
Min far tilbrakte all sin tid med å studere...
bøker om lærdom og filosofi.
Han brukte kveldstimene på å lese ruller fra senatet.
Og i mellomtiden ble folket glemt.
Men senatet er folket, herre...
utvalgt av folket til å tale på folkets vegne.
Jeg tviler på at mange blant folket spiser like god mat som du, Gracchus...
eller har like flotte elskerinner, Gaius.
Jeg tror jeg forstår meg på mitt eget folk.
Da kan kanskje Cæsar være så vennlig å undervise oss...
ut fra sin egen omfattende erfaring.
Jeg kaller det kjærlighet.
Jeg er deres far.
Folket er mine barn.
Jeg skal holde dem tett inntil brystet og omfavne dem.
Har du noen gang omfavnet en som er i ferd med å dø av pest, herre?
Nei, men hvis du avbryter meg en gang til...
Skal jeg sørge for at du selv får den muligheten.
Senator, min bror er svært trett.
La meg ta vare på listen.
Cæsar vil gjøre alt det som Rom krever.
Deres Nåde...
Deres milde tone adlydes mer enn gjerne, som alltid.
Hvordan våger de å holde moralpreken for meg?
Commodus, senatet har mange nyttige funksjoner.
Hvilke funksjoner? De gjør ikke annet enn å snakke.
Det burde være bare...
du og jeg...
og Rom.
Tenk ikke tanken engang.
Det har alltid vært et senat.
Rom er forandret.
Det må en keiser til for å styre et keiserrike.
Selvsagt, men la folket beholde sine--
Illusjoner?
Tradisjoner.
Min fars krig mot barbarene--
Han sa det selv: intet ble oppnådd. Men han var elsket av folket.
Folket liker alltid seire.
Hvorfor?
Fordi de ikke har overvært slagene.
Hvorfor bryr de seg om Germania?
De bryr seg om Roms storhet.
Og hva er det?
Det er en idé--
storhet.
Storhet er en visjon.
Nettopp. En visjon.
Forstår du ikke, Lucilla?
Jeg skal gi folket en visjon om Rom, og jeg vil bli elsket for det.
Og de vil snart glemme kjedsommelige moralprekener fra tørre, gamle menn.
Jeg skal gi folket sitt livs størst visjon.
Hvitvin og rødvin!
Kamper.
Ett hundre og femti dager med kamper.
Han er smartere enn jeg trodde.
Smart.
Hele Rom ville ledd av ham...
hvis de ikke var så redd for pretorianergarden hans.
Frykt og undring-- en mektig kombinasjon.
Tror du virkelig at folket vil la seg forføre av slikt?
Jeg tror han vet hva Rom er.
Rom er folkemengden.
Gjør tryllekunster for dem, og de blir distrahert.
Ta fra dem friheten, og de vil fortsatt brøle.
Roms bankende hjerte...
er ikke marmoren i senatet.
Det er sanden i Colosseum.
Han gir dem død...
og folket vil elske ham for det.
Alt du skal gjøre er å drepe, drepe, drepe
Publikum vil ikke ha en slakter, men en helt.
Vi vil ha et publikum som kommer igjen og igjen.
Så ikke bare hakk dem i fillebiter, husk at du skal underholde.
Spanier.
Så underhold!
Har dere ikke moret dere nok?
Er det ikke derfor dere er her?
Spanier! Spanier!
Hva vil du ha?
Pike?
Gutt?
Du har sendt bud etter meg.
Ja.
Du er dyktig, spanier, men ikke så dyktig.
Du kan bli fantastisk.
Jeg blir pålagt å drepe. Derfor dreper jeg.
Det er nok.
Det er nok for provinsene, men ikke for Rom.
Den unge keiseren...
har arrangert en serie med tilstelninger...
til minne om sin far...
Marcus Aurelius.
Det er i grunnen komisk...
siden det var Marcus Aurelius--
den vise, den allvitende Marcus Aurelius--
som utestengte oss tidligere.
Endelig, etter fem års slit for føden...
i loppebefestede landsbyer...
skal vi endelig tilbake dit vi hører hjemme--
Colosseum.
Å, du skal se Colosseum, spanier.
Femti tusen romere...
som følger hver bevegelse du gjør med sverdet...
i påvente av at du skal sette inn dødsstøtet.
Stillheten før du svinger sverdet...
og bruset etterpå.
Bruset stiger oppover.
Det stiger oppover som--
som en storm...
som om du var selveste tordenguden.
Har du vært gladiator?
Ja.
Vant du friheten?
For lenge siden, ga keiseren meg...
et rudis.
Det er bare et tresverd.
Symbolet på friheten.
Han tok meg på skulderen, og jeg var fri.
Kjente du Marcus Aurelius?
Jeg sa ikke at jeg kjente ham.Jeg sa han tok på skulderen min en gang.
Du spurte hva jeg vil.
Jeg ønsker også å stå foran keiseren...
slik som du.
Hør så på meg.
Lær av meg.
Jeg var ikke best fordi jeg drepte raskt.
Jeg var best fordi folkemengden likte meg.
Vinn folkemengden...
og du vil vinne friheten.
Jeg skal vinne folkemengden.
Jeg skal gi dem noe de aldri før har sett.
Spanier, da reiser vi altså til Rom sammen...
for å oppleve blodige eventyr...
og den store horen kommer til å amme oss...
til vi er fete og lykkelige og ikke kan amme lenger.
Og da...
når mange nok menn er døde...
får du kanskje friheten din.
Her. Bruk denne.
Det ligger et sted der ute--
landet mitt...
hjemmet mitt.
Min kone lager mat.
Døtrene mine bærer vann fra elven.
Får jeg noen gang møte dem igjen?
Jeg tror ikke det.
Tror du at du får møte dem igjen når du dør?
Det tror jeg.
Men...
Jeg kommer til å dø snart.
De kommer ikke til å dø på mange år.
Jeg må vente.
Men du ville vente?
Selvsagt.
Du skjønner...
min kone...
og min sønn...
venter allerede på meg.
Du kommer til å møte dem igjen.
Men ikke ennå.
Ikke ennå, hvis ikke--
Ikke ennå.
Der. Der er det.
Ut.
Gå! Gå! Ut!
Det er godt å se deg igjen, gamle venn.
Bring meg hell.
Har du noen gang sett noe lignende?
Jeg visste ikke at mennesker kunne bygge slikt.
Vinn folkemengden.
Kom dere inn! Flytt dere!
Kom dere inn!
Han sover så godt fordi han er elsket.
Kom, bror. Det er sent.
Jeg skal skape Rom om til tidenes underverk.
Gracchus og vennene hans forstår ikke dette.
Alle mine ønsker og håp sprenger hodet mitt i fillebiter.
Drikk denne styrkedrikken.
Jeg tror tiden snart er kommet.
Jeg kunne offentliggjøre oppløsningen av senatet...
under feiringen til ære for min far.
Synes du jeg burde det?
Er folket rede?
Jeg tror du trenger hvile nå.
Kan du bli hos meg?
Er du fremdeles mørkeredd, bror?
Fremdeles.
Alltid.
- Bli hos meg i natt. - Det vet du jeg ikke vil.
Kyss meg så.
Sov, bror.
Ta meg.
Javel, det er nok.
Keiseren vil se slåsskamp, og jeg vil ikke ofre de beste stridsmennene mine.
Folkemengden vil se slåsskamp, så keiseren gir dem slåsskamp.
- Og du får slaget ved Kartago. - Massakren ved Kartago.
Kan dere ikke gå ned til fengselet og hente alle tiggerne og tyvene?
Det har vi gjort alt.
Hvis du skal gi bort de beste gladiatorene i hele keiserriket...
vil jeg ha doble priser.
Du får prisene i kontrakten, ellers blir kontrakten annullert.
Liker du det ikke?
Da kan du krype tilbake til det møkkastedet du kom fra.
Cassius, vær så snill! Cassius!
Gladiator, er det du som kalles for spanieren?
Ja.
De sa at du var en kjempe.
De sa at du kunne knuse skallen på en mann med én hånd.
Skallen på en mann? Nei.
På en gutt.
- Har de bra hester i Spania? - Noen av de beste.
Dette er Argento...
og dette er Scarto.
Det var hestene mine.
De ble tatt fra meg.
Jeg liker deg, spanier. Jeg skal heie på deg.
- Får du lov til å se på kampene? - Onkelen min sier det gjør meg sterk.
- Og hva sier faren din? - Faren min er død.
Unge herr Lucius, det er på tide å gå.
Jeg må gå nå.
Heter du Lucius?
Lucius Verus, etter faren min.
Lavere!
Claudius!
-Ja? - Flere skjold!
Når keiseren kommer inn...
hev våpnene, hils ham...
og snakk sammen.
Stå vendt mot keiseren...
og snu ikke ryggen til ham.
Gå nå, og dø med ære.
Hill, mektige Cæsar!
Cæsar! Cæsar! Cæsar! Cæsar!
Vi som snart skal dø hilser deg!
I dag...
skal vi gå tilbake til den hellige antikkens dager...
og vise en gjenskapning...
av det mektige Kartagos andre fall!
På de golde slettene i Zama...
stod de usårbare hærstyrkene...
til barbaren Hannibal.
Blodtørstige leiesoldater og krigere...
fra alle dyriske nasjoner...
fast besluttet på nådeløs...
ødeleggelse...
erobring.
Keiseren...
presenterer...
horden av barbarer!
Har noen av dere vært i militæret?
Ja. Jeg tjente sammen med deg i Vindobona.
Du kan hjelpe meg.
Uansett hva som kommer ut gjennom disse portene...
er overlevelsesmulighetene bedre hvis vi samarbeider.
Forstår dere?
Hvis vi holder sammen, overlever vi.
Keiseren presenterer legionærene...
fra Scipio Africanus!
Til døden!
Drep! Drep! Drep!
Hold sammen!
Kom sammen!
Kolonner i sikksakk! Kolonner i sikksakk!
- Snart er alle mennene dine døde. - Du har ikke en sjanse.
Lås skjoldene! Stå samlet!
Hold!
Samlet!
Bra!
Hold!
Lavt nede! Lavt!
Ja!
Hagen!
Denne kolonnen mot stridsvognen! Denne kolonnen blir hos meg!
Raskt!
- Kom dere ut! - Skynd dere!
Maximus!
Enkel kolonne! Enkel kolonne!
Vi vinner!
Historiekunnskapene mine er noe vage, Cassius...
men skulle ikke barbarene tape slaget ved Kartago?
Jo, herre.
Tilgi meg, herre.
Neida, jeg liker overraskelser.
Hvem er han?
De kaller ham spanieren, herre.
-Jeg tror jeg vil møte ham. -Ja, herre.
Hill barbarene!
Framover! Klar med våpnene!
Legg ned våpnene.
Gladiator, keiseren ønsker å møte deg.
Jeg står til tjeneste for keiseren.
Reis dere. Reis dere.
Din berømmelse er velfortjent, spanier.
Jeg tror ikke vi noengang har sett en dyktigere gladiator.
Denne unge mannen påstår at du er Hector som gjenfødt.
Eller var det Hercules?
Vil ikke helten avsløre seg og si oss sitt virkelige navn?
Du har vel et navn?
Jeg heter Gladiator.
Hvordan våger du å snu ryggen til meg?
Slave!
Ta av deg hjelmen og si navnet ditt.
Jeg heter Maximus Decimus Meridius...
kommandør for hærstyrkene i nord...
general for Felix-legionene...
lojal tjener for den sanne keiseren, Marcus Aurelius...
far til en myrdet sønn...
ektemann til en myrdet kone...
og jeg skal få hevn, i dette livet eller det neste.
Våpen!
Lev! Lev! Lev! Lev!
Vakter, legg ned våpnene!
Maximus! Maximus! Maximus! Maximus!
Hvorfor lever han fremdeles?
Jeg vet ikke.
Han skulle ikke være i live.
Det irriterer meg.
Jeg er svært irritert.
Jeg gjorde det jeg måtte.
Hvis far hadde fått det som han ville, ville keiserriket ha blitt oppløst.
Du forstår vel det?
Hva følte du da du så ham?
Jeg følte ingenting.
Han såret deg dypt, ikke sant?
Ikke verre enn jeg såret ham.
De løy for meg i Germania.
De sa at han var død.
Hvis de lyver for meg, har de ikke respekt for meg.
Hvis de ikke har respekt for meg, hvordan kan de være glad i meg?
Du må underrette legionene om at...
deres forræderi...
ikke skal gå ustraffet hen.
Stakkars søster.
Jeg er glad jeg ikke er fienden din.
Hva skal du gjøre?
Denne veien.
Rike fruer betaler godt for å bli underholdt av de modigste stridsmennene.
Jeg visste at broren din kom til å sende snikmordere.
Jeg visste ikke at han kom til å sende den beste.
Maximus, han vet ikke.
Familien min ble brent og korsfestet mens de fremdeles var i live.
-Jeg visste ingenting-- - Ikke lyv for meg!
Jeg gråt over dem.
Slik du gråt over faren din? Slik du gråt over faren din?
Jeg har levd i et fengsel av frykt siden den dagen.
Å ikke kunne sørge over faren din av frykt for broren din.
Å leve i terror hver eneste stund på dagen...
fordi sønnen din er tronarving.
Ja, jeg har grått.
Sønnen min...
var uskyldig.
Det er min også.
Må sønnen min også dø før du vil stole på meg?
Spiller det noen rolle om jeg stoler på deg eller ikke?
Gudene har spart deg. Forstår du ikke?
I dag så jeg en slave bli mektigere enn keiseren av Rom.
Gudene har spart meg?
Jeg er prisgitt deres nåde, uten annen makt enn til å more folkemengden.
Det er det som er makt.
Folkemengden er Rom, og når Commodus styrer dem, styrer han alt.
Hør på meg.
Broren min har fiender, først og fremst i senatet.
Men så lenge folket følger ham...
vil ingen våge å si ham imot, bortsett fra deg.
De har imot ham, men de foretar seg ingenting.
Det er noen politikere som har viet sine liv til Rom.
Først og fremst én mann.
Hvis jeg klarer å ordne det, vil du møte ham?
Forstår du ikke?
Jeg kan dø på denne cellen i natt, eller i arenaen i morgen.
Jeg er slave!
Hvordan skal jeg kunne gjøre noe fra eller til?
Denne mannen ønsker det samme som du.
Få ham til å drepe Commodus, da!
En gang kjente jeg en mann...
en edel mann, en prinsippfast mann...
som elsket min far...
og min far elsket ham.
Denne mannen tjente Rom på en god måte.
Den mannen er borte.
Broren din har gjort jobben sin godt.
La meg få hjelpe deg.
Ja...
du kan hjelpe meg.
Glem at du noengang har kjent meg...
og kom aldri hit igjen.
Vakt! Damen er ferdig med meg.
Maximus.
Så du var kommandør for legioner? Vant du mange seire?
I Germania?
I mange land.
General!
Du har et stort navn.
Han må drepe navnet ditt før han dreper deg.
Ja, helt bortest.
- Senator Gaius. - Hei.
Senator Gracchus.
Sjeldent å se deg overvære den vulgære folkemengdens gleder.
Jeg forsøker ikke å late som om jeg er en av folket, senator...
men jeg forsøker å være til for folket.
Cæsar! Cæsar! Cæsar! Cæsar!
Roms folk!
På Antiokias fjerde dag...
kan vi feire kampenes 64. dag.
Og som et tegn på Hans Majestets velgjørenhet...
har keiseren verdiget denne dagen til folket i Rom...
med en historisk sluttkamp.
Han kommer tilbake til Colosseum i dag, etter å ha vært pensjonert i fem år...
Cæsar presenterer...
den eneste ubestridte stridsmann...
i romersk historie...
den legendariske Tigris...
fra Gaul!
Han er altfor flink til å manipulere folkemengden.
Marcus Aurelius hadde en drøm om Rom.
Den var ikke slik. Den var ikke slik!
Marcus Aurelius er død, Maximus.
Vi dødelige er bare skygger og støv.
Skygger og støv, Maximus!
Som representant for treningsgruppen til Antonius Proximo...
Cæsar presenterer...
Aelius Maximus!
De hilser ham som om han var en av dem.
Folkemengden er omskiftelig, bror. Om en måned er han glemt.
Nei, lenge før det.
Det er arrangert.
Vi som snart skal dø hilser deg.
Vi er med deg, Maximus!
Dra! Dra! Dra!
Tap! Tap!
- Skjær ham opp! - Drep! Drep!
Drep! Drep! Drep! Drep!
Drep! Drep!
Maximus den barmhjertige!
Framover, vakter! I skuddklar stilling!
Hva skal jeg gjøre med deg?
Du vil rett og slett ikke...
dø.
Er vi så forskjellige, du og jeg?
Du tar liv når du må...
det samme gjør jeg.
Jeg har bare ett liv til å ta. Så er det over.
Så ta det nå.
Jeg er blitt fortalt at sønnen din...
hylte som en jente...
da de naglet ham til korset...
og din kone...
stønnet som en hore...
da de skjendet henne...
igjen og igjen...
og igjen.
Tiden da du kan ære deg selv er snart forbi...
Deres Høyhet.
General!
- General! - Cicero!
- Hvor er leiren? - Ostia.
- Vi elsker deg, Maximus! - Lovpris seierherren!
Underrett mennene om at generalen deres lever. Finn meg.
- Gå! - Finn meg!
Kan de høre deg?
Hvem?
Familien din, i livet etter døden.
-Jada. - Hva sier du til dem?
Til gutten min...
sier jeg at vi treffes snart igjen...
og at han skal holde hælene lavt når han rir på hesten sin.
Til min kone...
Det raker deg ikke.
Og nå elsker de Maximus for hans barmhjertighet.
Så jeg kan ikke bare drepe han. Da ser jeg enda mer ubarmhjertig ut.
Det er som et fryktelig mareritt.
Han er i ferd med å bekjempe deg.
Alle seirene hans svekker keiseren.
Både folkemengden og senatet ser det.
For hver dag han er i live, blir de modigere.
- Drep ham. - Nei.
Jeg vil ikke gjøre ham til martyr.
Jeg har hørt om...
en type havslange...
som tiltrekker byttet sitt på en svært uvanlig måte.
Den ligger på havbunnen og later som om den er såret.
Dermed nærmer fienden seg...
og fremdeles ligger den helt stille.
Dermed spiser fienden små biter av den...
og den ligger fremdeles stille.
Så...
vi skal ligge stille...
og la fiendene komme til oss og ta småbiter av oss.
Forfølg hver eneste senator.
Cicero, gamle venn.Jeg trodde jeg kanskje hadde sett deg for siste gang.
-Jeg trodde du var død. - Ikke langt unna.
- Hvor lenge har mennene vært i Ostia? - Hele vinteren.
- Og hvordan ser de ut? - De er fete og kjeder seg.
- Hvem har kommandoen? - En eller annen dust fra Rom.
Hvor snart kan de bli klare til kamp?
For deg, i morgen.
Du må gjøre meg en tjeneste.
Kom og se. Hvis du ikke har vært i arenaen, kan du se forestillingen her.
Kjempen Maximus bekjemper keiser Commodus.
Hva skal vi gjøre? Han bekjemper alle.
Du store!
- Han har slått ham! Han er bekjempet! - Flytt dere! Flytt dere!
Deres Nåde? Jeg tjente for din far ved Vindobona.
- Gå vekk. - Deres Nåde.
Jeg tjente for din far ved Vindobona.
Gå vekk!
Og jeg tjente for general Maximus. Jeg tjener fremdeles for ham.
Stans.
Trekk dere unna.
Generalen sier at han vil møte politikeren din.
For din lojalitet, soldat.
Takk, Deres Nåde.
Du kan gå.
Senator Gracchus.
General.
Jeg håper det faktum at jeg har kommet hit i dag, er bevis nok...
på at du kan stole på meg.
- Er senatet enig med deg? - Senatet?
Ja.Jeg taler på senatets vegne.
Kan du kjøpe frihet for meg og smugle meg ut av Rom?
Til hvilken kant?
Få meg utenfor bymurene.
Hold uthvilte hester klare til å bringe meg til Ostia.
Hæren min har slått leir der.
På kvelden den andre dagen kommer jeg tilbake med 5000 menn.
Men alle legionene har nye kommandører...
som er lojale overfor Commodus.
La mennene mine se meg i live, så vil du se hvem de er lojale overfor.
Dette er galskap.
Ingen romersk hær har satt sin fot i hovedstaden på hundre år.
Jeg vil ikke bytte ut ett diktatur mot et annet!
Vi har ikke tid til halve tiltak og snakk, senator.
Og hva skjer etter ditt storslagne kupp?
Tar du med deg de 5000 krigerne og drar?
Jeg drar.
Soldatene blir værende for å beskytte deg...
under senatets kommando.
Så...
når du har vunnet hele Rom, skal du da gi det tilbake til folket?
Fortell meg hvorfor.
Fordi det var det siste ønsket til en døende mann.
Jeg skal drepe Commodus.
Roms skjebne overlater jeg til deg.
Marcus Aurelius stolte på deg.
Hans datter stoler på deg.
Jeg skal stole på deg.
Men vi har dårlig tid.
Gi meg to dager...
så skal jeg kjøpe frihet for deg.
Og du--
du må holde deg i live...
ellers er jeg død.
Vi må gå nå.
Det kommer ikke til å gå.
Keiseren vet for mye.
Og når det gjelder meg...
Det begynner å bli farlig.
Du får betaling når jeg kommer tilbake.
Det lover jeg.
Lover du? Hva hvis du ikke kommer tilbake?
Husker du hvordan det var å stole på noen, Proximo?
Stole på?
Hvem skal jeg stole på?
-Jeg skal drepe Commodus. - Hvorfor skulle jeg ønske det?
Han gjør meg rik.
Jeg--
Jeg vet at jeg kan stole på deg, general.
Jeg vet at du ville dø for æren.
Du ville dø for Rom.
Du ville dø for minnet om forfedrene dine.
Men jeg, derimot--
Jeg er i underholdningsbransjen.
Vakt!
Han drepte mannen som satte deg fri.
Pretorianergarden, herre.
Stans!
Hvor har du vært?
Jeg sendte bud etter deg.
Vær så snill, bror.
Hva er i veien?
Har Gracchus fått en ny elskerinne?
Jeg vet ikke.
Jeg trodde du hadde truffet ham.
Han infiserer alle, som flekktyfus.
Senatet må blø for Roms helse.
Og han skal blø, også.
Veldig snart.
Men ikke i kveld.
Husker du hva far sa en gang?
''Det er en drøm...
en skremmende drøm--
livet.''
Tror du det er sant?
Jeg vet ikke.
Jeg tror det er sant.
Og jeg har bare deg å dele det med.
Åpne munnen din.
Du vet at jeg elsker deg.
Jeg elsker deg, også.
Ut. Kom dere ut!
Skynd dere!
Gratulerer, general.
Du har svært overbevisende venner.
Broren min har arrestert Gracchus.
Vi våger ikke å vente lenger. Vi må dra i kveld.
Proximo kommer ved midnatt og bringer deg til porten.
Tjeneren din, Cicero, vil vente der med hester.
Har du ordnet alt dette?
Ja.
Du tar for store sjanser.
Jeg har mye å betale tilbake.
Du har ingenting å betale tilbake.
Du elsker sønnen din. Du er sterk for ham.
Jeg er trett av å være sterk.
Broren min hater hele verden, særlig deg.
- Fordi faren din valgte meg. - Nei.
Fordi faren min elsket deg.
Og fordi jeg elsket deg.
For lenge siden.
Var jeg svært forskjellig den gang?
Du lo oftere.
Jeg har vært ensom hele livet...
unntatt sammen med deg.
Jeg må gå nå.
Ja.
Ta den. Ta den.
Der fikk jeg deg.
Er det ikke litt sent å leke legionær?
Jeg er ikke legionær.
- Ikke legionær? -Jeg er gladiator.
Gladiator?
Gladiatorer slåss bare på arenaer.
Vil du ikke heller være en stor romersk kriger som Julius Cæsar?
Jeg er Maximus, Roms frelser!
Roms frelser?
Hvem har sagt det?
Hvor er Lucius?
Han er sammen med keiseren.
- Det kunne hun ikke. -Jo, det gjorde hun.
Hun tok den opp av en kurv...
og trykket den mot brystet, like over hjertet her.
Bet den henne i brystet?
Ja.
Du skjønner, Lucius, av og til...
oppfører kongelige damer seg merkelig og gjør rare ting for kjærlighetens skyld.
Jeg synes det er dumt.
Det synes jeg også.
Søster, sett deg sammen med oss.
Jeg har lest for kjære Lucius.
-Jeg har også lest. -Ja.
Han er en svært flink liten gutt. Han vil bli en dyktig keiser en vakker dag.
Vi har lest om den store Mark Antony og eventyrene hans i Egypt.
Og dronningen tok sitt eget liv med en slange.
Og bare vent til du hører hva som hendte med forfedrene våre.
Hvis du er snill, skal jeg fortelle deg historien om keiser Claudius i morgen.
Han ble forrådt...
av sine nærmeste...
av sitt eget kjøtt og blod.
De hvisket i mørke hjørner...
og dro ut sent om kvelden...
og sammensverget seg...
og sammensverget seg.
Men keiser Claudius visste at de la planer.
Han visste at de var travle små bier.
Og en kveld satte han seg ned sammen med en av dem...
og han så på henne...
og han sa...
''Fortell meg hva du holder på med...
lille travle bie...
ellers skal jeg drepe dine nærmeste.
Du skal se på når jeg bader i blodet deres.''
Og keiseren hjerte var knust.
Den lille bien hadde såret ham dypere...
enn noen annen kunne ha gjort.
Hva tror du skjedde da, Lucius?
Jeg vet ikke, onkel.
Den lille bien fortalte ham alt.
Åpne, i keiserens navn!
Proximo!
Åpne porten, i keiserens navn!
Åpne porten!
Åpne porten, Proximo.
Vil du dø, gamle mann?
Her.
Alt er gjort klart.
Det ser ut som om du har vunnet friheten din.
Er det fare for at du er i ferd med å bli en god mann?
-Juba. - Alle keiserens fiender skal dø!
Åpne porten!
Dra!
Skynd dere! Dann en kolonne til venstre!
Jeg trenger bare en kort stund, så vær ikke uforsiktig med livene deres.
De som ikke ønsker å ta del i dette, kan gå tilbake til cellene sine.
Vi venter på deg her, Maximus.
- Styrke og ære. - Gå nå.
Styrke og ære.
Sikt. Klar med buene!
Skygger og støv.
Beklager.
Oppdraget er utført.
Og hva med nevøen min?
Og hva med moren hans?
Skal de lide samme skjebne som elskeren hennes?
Eller skal jeg være barmhjertig?
Commodus den barmhjertige.
Lucius skal være hos meg fra nå av.
Og hvis moren hans...
så mye som ser på meg...
på en måte jeg ikke liker...
skal han dø.
Hvis hun bestemmer seg for...
å være edelmodig...
og ta sitt eget liv...
skal han dø.
Og når det gjelder deg...
du skal elske meg...
som jeg har elsket deg.
Du skal gi meg en arving...
av rent blod...
slik at Commodus og hans etterkommere...
vil regjere i tusen år.
Er jeg ikke barmhjertig?
De roper på deg.
Generalen...
som ble slave.
Slaven som ble gladiator.
Gladiatoren som bekjempet en keiser.
Slående historie.
Nå vil folket vite hvordan historien slutter.
Bare en berømt død er bra nok.
Og hva ville være mer ærefullt...
enn å utfordre selveste keiseren i den store arenaen?
Vil du kjempe mot meg?
Hvorfor ikke?
Tror du jeg er redd?
Jeg tror du har vært redd hele ditt liv.
I motsetning til Maximus den usårbare, som ikke kjenner frykt?
Jeg kjente en mann som en gang sa, ''Døden smiler til oss alle.
En mann kan ikke annet enn å smile tilbake.''
Jeg lurer på en ting.
Smilte vennen din da han selv døde?
Det må du vite.
Han var din far.
Du elsket min far, det vet jeg...
men det gjorde jeg også.
Det gjør oss til brødre, ikke sant?
Smil for meg nå, bror.
Ta på ham rustningen. Dekk såret.
Sirkelformasjon!
Quintus, sverd.
Gi meg sverdet ditt.
Sverd! Gi meg et sverd!
Stikk sverdene i skjedene.
Sett mennene mine fri.
Senator Gracchus skal gjeninnsettes.
Det var en gang en drøm som var Rom.
Den skal realiseres.
Dette er ønskene til Marcus Aurelius.
Sett fangene fri. Skynd dere!
Lucius er trygg.
Gå til dem.
Du er hjemme.
Er Rom verdt livet til én bra mann?
Vi trodde på det en gang.
Få oss til å tro det igjen.
Han var soldat for Rom.
Vis ham ære.
Hvem hjelper meg med å bære ham?
Nå er vi alle fri.
Vi vil møtes igjen.
Men ikke ennå.
Ikke ennå.